STRANDFEST I ROCHEFORT
-Skal vi slå os ned her? -Okay.
Okay.
-Fint. Vi er færdige. -Farvel.
Kostumerne skal være der i morgen.
-Ja, Mademoiselle. -Farvel, Helene.
Delphine... Kom, de er her nu. De slår sig ned på torvet.
Vi må øve med børnene søndag morgen.
-Nej, da. -Tror du ikke?
vi er tvillinger to en astrologisk duo
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
to unge damer med elskere i lange baner
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
vi voksede op hos mor begge to
for vores skyld havde hun ingen ro
for at vi skulle kunne studere
solgte hun friter og meget mere
vores far har vi aldrig kendt
men når vi er nøgne med kroppen vendt
begge to på ryggen vi har
-den skønhedplet -som sad på far
vi er tvillinger to en astrologisk duo
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
vi kan lide omkvæd ordspil og sjov
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
sorgløse og lette på tå
åbne for hvad kærligheden vil byde på
-ved første øjekast -elske vildt hinanden
vi er parate til at gå fra forstanden
vi er begge delikate sjæle
kunstnere, musikere, akrobater
-vi søger en god mand -en smuk mand
den ideelle mand med eller uden fejl
vi er tvillinger to en astrologisk duo
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
vi er kvikke begge to fantasifulde a gogo
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
jeg vil ikke undervise dagen lang
jeg har levet af timer i sang
men nu er jeg træt af provinsens levevis
nu vil jeg leve af min kunst i Paris
jeg vil ikke mere undervise i dans
i Paris vil jeg opleve byens glans
hvorfor undervise i dansetrin
jeg vil jo bare i operaen ind
vi er tvillinger to en astrologisk duo
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
vi har jo hjerter to som vil væk allegretto
mi-fa-sol-la-mi-re re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
11.45. Jeg er sent på den.
-Henter du Boubou? -Og dig?
-Senere. -Ikke den hat.
Jo, da... Nej, da.
-Jeg skal se Guillaume. -Hvorfor?
-Han vil se mig. -Han kan vente.
-Kommer du hjem til frokost? -Ja, men ikke før et.
Hvor er pudderdåsen? Her.
vi spiller cello banjo eller trompet
og elsker omkvæd ordspil og sjov
vi er kvikke begge to og fantasifulde a gogo
vi er tvillinger to en astrologisk duo
-Farvel. -Farvel.
Undskyld.
-Hvor skal I hen? -På cafe.
Vent på os.
-Goddag. -Goddag.
Pommes frites? To pommes frites.
-Skal I feste? -Ja. Det giver omsætning.
Det har vi ikke brug for. Værsgo.
-Esther og jeg vil se byen. -Nu?
-Vi har tid nok. Hej. -Hej.
-Frækt. -I er ugalante mod jeres piger.
De er ikke helt vores piger.
-Kunstnere? -Blondinen danser indisk.
Den rødhårede kinesisk.
-Det er sværere. -Spændende...
Han er chefen. Jeg er mekaniker.
-Goddag. -Goddag, M. Maxence.
-Hej. -Stadig abstrakt?
-Mere end nogensinde. -Det er medfødt.
Jeg er færdig med hæren om tre dage.
-En Pimm's. -Vi har ingen. Vel?
-Nej, men vi har andet. -En øl?
-Har De fundet hende? -Nej, men jeg er tålmodig.
-En øl. -Fandt han hende?
-Nej. -Hvad har han tabt?
-Sit ideal. -Han har aldrig fundet hende.
Han har malet hende. Han er en malerpoet.
Vi søger alle det kvindelige ideal.
Vær ikke trist, M. Maxence. Kvinder er der nok af.
jeg har søgt hende overalt jeg har rejst jorden rundt
fra Venedig til Java fra Manilla til Angkor
fra Jeanne til Victoria fra Venus til Mona Lisa
jeg har ikke fundet hende og søger stadig
jeg ved ikke, hvem hun er men jeg ser hende alligevel
jeg har opfundet hendes navn jeg har hørt hendes stemme
jeg har tegnet hendes krop og malet hendes træk
hendes portræt og kærligheden i et eneste penselstrøg
hun er smuk som romantiske piger er
med en Botticellis uskyldige blik
hendes profil ligner mytologiens havfruer
som hjemsøger museerne og teenagerne
hendes gang ligner barndommens minder
som gemmes i mit sind og ses i mine drømme
på hendes pande skinner håret som guld
som både vinden fra havet og solen vil eje
jeg kan tale om hendes øjne og hænder
jeg kan tale om hende til daggry
hendes kærlighed er mit alt
men hvorfor drømme
jeg har søgt hende overalt jeg har ikke fundet hende
han kan tale om hendes øjne og hænder
han kan tale om hende til daggry
hendes kærlighed er hans liv
men hvorfor drømme
han har søgt hende overalt han har ikke fundet hende
er hun langt herfra er hun nær ved mig
jeg ved det endnu ikke men jeg ved, at hun lever
er hun en synderinde eller kongedatter
det betyder intet for mig for jeg er jo kunstner
og kærlighed har ingen regler
Smukt... Men jeg kender hende ikke.
-Nej. -Jeg foretrækker rødhårede.
-Ih, dog. Har du set Delphine? -Nej.
Hun har sikkert glemt at hente Boubou.
-Kan De ikke gøre det? -Jeg kan ikke. Manøvre.
-Og jeg skal dække bord. -Desværre. Farvel.
-Farvel. -Farvel.
Kan De ikke gøre det? Skolen ligger lige bag torvet.
-Gerne. -Pænt af Dem.
Spørg efter Boubou. Min søn. Min yngste.
Jeg kan ikke selv gå herfra. Jeg er låst inde i dette akvarium.
Jeg, som var født til at leve på stranden ved Stillehavet.
Høre blid musik og læse poesi.
Yvonne... Der er ikke mere lim.
Køb en tube til ham på vejen. Tak.
Boubou.
Hej.
Hvor er du beskidt. Bukserne var jo helt nye.
-Boubou? -Hvad vil I ham?
Vi skal hente Boubou.
-Hvordan det? -Damen i cafeen.
-I er godt nok frække. -Vi er kommet for festen.
Ja, ja...
-De er smuk. -Det har jeg hørt.
Din kjole er i stykker.
-Tager vi ham med? -Jeg vil med dem.
-I kidnapper ham ikke? -Det siger vi næppe.
Men det passer mig fint. Jeg har travlt.
-Vær artig. Farvel, skat. -Farvel.
-Farvel.
-Din tante er flot. -Det er min søster.
Jeg vil have slik. Skal vi stå her hele dagen?
Goddag. Du er smuk, min sjæl.
-Med "sjæl" mener du "krop". -Netop, min skat.
Jeg er forelsket og derfor ikke jaloux. Jeg elsker dig.
Og det gør mig hovmodig og misundelig, for jeg har lyst til dig.
-Jeg vækker lave følelser. -Frås og vellyst.
Og snak. Du elsker kun dig selv.
-Du og jeg. Jeg elsker dig. -Var det det, du ville sige?
-En dag bliver du min kone. -Jeg har allerede sagt nej.
-Hvorfor kommer du så? -Du morer mig.
Men jeg kan lade være med at komme.
-Men det er jo mig. -Ja, min blomst.
-Så du poserer for militæret? -Militæret? Hvem har malet det?
Det har jeg jo sagt. Han kalder sig kunstner og poet.
-Kender du ham? -Nej.
-Foruroligende lighed. -Et tilfælde.
-Men det er jo mig. -Nej. Det er bare figurativt.
Det er et værdiløst portræt. Tegnet efter fantasien.
Og titlen er: "Kvindeidealet."
Han må elske mig. Hvordan er han?
-Intetsigende. Ubetydelig. -Jeg vil gerne se ham.
Desværre er han lige rejst. Han er i Paris nu.
Han er intet for dig.
du tror, at du kender mig men du ved ingenting
hvis du kendte mine drømme ville du blive overrasket
det får du aldrig at vide
-jeg ved det da godt -hvad får mig da til at le
hvorfor elsker jeg at danse og drømme
jeg er bare en dukke for dig hvad ser du mon i mig
mine ord er banale om jeg er trist eller glad
er lige meget for dig
du tvivler aldrig på dig selv du håner mig for den mindste ting
du elsker penge over alt så hvad betyder "jeg elsker dig"
hvis du virkelig elskede mig
-hvorfor gentage det? -hvis du elsker mig, så sig det
når jeg keder dig, siger du at tid er penge
men for mig er tid bare kærlighed
det er at le og synge dagen lang
at elske hver nat tiden er kærlighed
at leve er en fest
du bliver aldrig min elsker dine følelser er ikke ægte
tag din frihed og få forhold til samme pris som en minkpels
og så glemmer du mig
-hvorfor komplicere alt -pigerne vil blinke til dig
måske en pige med fløjlsstemme som tager dine penge med ømme ord
tilgiv mig min oprigtighed men mit hjerte får du ej
lad os gøre plagen kort og bare sige
at mellem os er det slut
-Farvel, Guillaume. -Farvel, mit hjerte.
Deres øjne er blå som på maleriet.
-Det er ikke min skyld. -Du kan jo lide blå øjne.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Maleriet er ikke abstrakt. Det har hans øjne.
Og de er ikke abstrakte. De ser Dem...
-Se, mor. -De skulle I da ikke...
Det var så lidt.
Tak.
-Værsgo. -Tak, skal I have.
-Vil I drikke noget? -Ja.
-Vi så en blondine. Deres søster. -Jeg har ingen.
-Delphine. -Åh... Det er min datter.
-Hun er smuk. -Som Dem.
-Det siger man. -Det stormer på havet.
Ti stille, Boubou.
-Goddag, Dutrouz. -Goddag.
Nogle venner. Subtil Dutrouz.
Subtil som parfumen. Dutrouz med "z".
-Bill som billard. -Etienne som de andre.
Værsgo. Til dig. Det er en atomubåd i celluloid.
Limer det godt? Fint.
Jeg så dem lige igen med deres støvler og geværer.
De kunne let skyde jer alle.
Jeg vil ikke have noget, tak. -Jeg kommer forbi i eftermiddag.
-Hvem er det? -Dutrouz.
-Hvad laver han? -Han er rentier. Og I?
Vi? vi rejser fra by til by
og sælger motorcykler vejene er vores hjem
en dag her, en dag der vi lever frit uden bånd
lystige svende går fra lykke til lykke
medgang hellere end modgang
godt humør hellere end tristhed
kønne piger hellere end grimme
og fornøjelse hellere end smerte
vi rejser fra pige til pige hjerternes leg
i hver eneste havn i hver eneste by
vores liv er vinden og brødet og vinen
morgenens blege sol tordenens sorte sol
et sødt barns smil
en siesta i høet
lidenskab på marken
og vinden i ansigtet
vi rejser fra by til by uvis er fremtiden
en venlig blondine og livet er let
en dag her, en dag der livet er en romance
grib en chance og gå fra lykke til lykke
glæde hellere end sorg
intelligens hellere end dumhed
ikke skinhellighed men ærlighed
ikke gendamer men gode folk
vi rejser fra fest til fest folk ser os
vi kaldes markedsgøglere men er poeter
alvorlige, lystige livet har to sider
tilværelsens tragedie lykkens komedie
venner på liv og død
prinser uden frygt og dadel
riddere uden en øre
men med hjerter af guld
vi rejser fra by til by fra flod til flod
vi kaldes markedsgøglere vejene er vores hjem
vi rejser fra by til by over floder og hav
vi kaldes markedsgøglere vejene er vores hjem
-Hvad er der? -Jeg er trist og jeg keder mig.
-Du skjuler noget. -Guillaume og jeg har slået op.
Godt. Jeg kunne ikke lide ham.
-Hvad tænker jeg på? -Drømmefyren.
-Hvordan ved du det? -Det er meget enkelt.
Du har altid samme mine, når du tænker på manden i dit liv.
jeg kender intet til ham men ser ham alligevel
hans navn er mig bekendt jeg genkender hans stemme
i drømme ser jeg ofte hans ansigt
hans blik udtrykker kærlighed
han er smuk som en romantisk mand
hans talent er som den guddommelige Raphael
en livsfilosofi i demokratisk ånd
og med poeternes uendelige rim
jeg kunne tale om hans øjne og hænder
jeg kunne tale om ham lige til daggry
hans kærlighed er mit liv men hvorfor drømme
illusionen om kærlighed er ikke selve kærligheden
er han nær eller fjern er han i Rochefort?
jeg møder ham en dag for jeg ved, at han lever
kærligheden er stærkere end fornuften
ingen kan modstå dens regler
slet ikke jeg
Den slags mænd ser man nok ikke i Rochefort.
Nej. Han er i Paris. Han har malet mit portræt.
-Hvem er det? -En kunstner jeg aldrig har set.
Han lever, og han elsker mig. Men jeg har aldrig set ham.
Du har feber... Så tager vi til Paris.
-Og eleverne? Og pengene? -Åh, vi er jo frie.
Vi tager til Paris i næste uge. Jeg taler med M. Dame...
-Hvad griner du af? -Sikket dumt efternavn.
Han er sød og kender Miller.
-Miller? Hvem? -Jeg ved det ikke.
En amerikansk komponist. De læste sammen.
Og nu spiller han i Paris. M. Dame skal anbefale mig.
Fantastisk, ikke? Og så henter jeg Boubou.
Mor sendte to fyre derhen i morges.
Jeg var kommet forgæves.
Efterlod du Boubou alene med to fyre?
I en by fuld af sadister?
Du får ingen fyr, gamle tøs.
Jeg er født tolv minutter før dig, men er ikke en gammel tøs.
Stille. Jeg har temaet til mit koncertstykke.
-Goddag. -Schuberts "Ave Maria".
Ja. "Ave"... Schubert... Her.
Ja...
-Var det alt? -Ja. Tak.
-Farvel. -Farvel.
-Goddag. -Goddag.
Partiturerne er her. Undskyld forsinkelsen.
Men det har været svært at få orden på butikken.
Rochefort er ikke Paris. Og jeg er ny.
-Her er så smukt nu. -Jeg prøver at genskabe en stemning.
Hvor er de nu? Her.
-Bliver De færdige? -Børnene øver hver dag.
Jeg har skrevet en sang til dem med tre stemmer.
-Hvor meget bliver det? -12 franc.
Kald mig Simon, vil De ikke nok?
-Virkelig? -Mit efternavn er så dumt.
-Jeg hedder Solange. -Solange.
Sol tonen og englenes himmelflugt...
Navnet klæder Dem.
-Jeg må bede Dem om en tjeneste. -Værsgo.
Jeg tager snart til Paris, og De antydede i tirsdags-
-at De kunne præsentere mig for Miller.
Andy? Ja. Vi har ikke set hinanden længe, men vi er venner.
Efter studierne tog han hjem. Successen, koncerterne-
-berømmelsen... Livet skilte os ad.
Benyt Dem af, at han er i Frankrig. Jeg vil skrive til ham.
Han kan sikkert hjælpe Dem.
De bliver en stor komponist, meget stor.
Det håber jeg.
Jeg har fundet temaet til koncertstykket.
-Vil De høre det? -Med glæde.
Beundringsværdigt. Sikken rigdom, kreativitet, sikke følelser.
Jeg holder også meget af det.
-Hvornår rejser De? -Efter festen.
Misforstå mig ikke, men da min forlovede forlod mig for ti år siden-
-mærkede jeg samme lille stik i hjertet.
-Deres forlovede? -Det var derfor, jeg forlod Paris.
Jeg flyttede hertil for mindernes skyld.
-Bor hun i Rochefort? -Nej. Hun bor i Mexico.
Men vi mødte hinanden her. En sær historie for en ordinær mand.
for min forlovede var mit navn så latterligt
hun blev nok chokeret så uden varsel
rejste hun en aften uden et farvel
mit blik har i ti år ikke mødt hendes
hun fortalte mig i vores mest intime stund
at vi ventede en lykkelig begivenhed
som gør manden stolt og kvinden ædel
men hun nægtede at bære navnet "Madame Dame"
men hun kunne lide mig jeg kaldte hende min muse
men jeg vidste ikke at al den lystighed
og et navn som mit kunne genere hende så meget
det forstod jeg først da det var for sent
jeg var en ung, flot fyr og hun en ung frøken
som ved et tilfælde havde fået tvillinger
som jeg aldrig havde set de boede på kostskole
og kom aldrig hjem om aftenen
nogle år senere takket være en fælles ven
hørte jeg, at en udlænding bad om hendes hånd
de tog begge to til Mexico
for at leve af kærlighed ved Stillehavets bred
og nu er jeg alene som en elsker, man har svigtet
jeg ville gense byen hvor vi havde mødt hinanden
så jeg flyttede hertil og har boet her siden
med mine minder skjuler jeg mit hjerte
-Har De aldrig set hende igen? -Nej.
Hun lever vel lykkeligt ved Acapulco. Hun elskede solen.
Men her står jeg og snakker.
Jeg skriver til Andy. Bare han husker mig.
Han er måske blevet opblæst.
-Prætentiøs, mener jeg. -Jaså? Nej. Andy er en begavet mand.
De vil sikkert kunne lide ham.
Er klokken allerede fire?
-Farvel, M. Simon. -Farvel, Mlle. Solange.
-Hun kommer ikke. -Han går ikke alene hjem.
-Undskyld. -Lad frøkenen komme forbi.
Boubou.
-Hej, Solange. -Hej.
Man kan se din underkjole.
Har du været i slagsmål igen? Sådan gør man ikke.
-Hej, Boubou. -Der er I jo.
-Hvad vil I? -Vi skal hente Boubou.
-De er venner. -Vi skal til festen.
-Hvornår rejser I? -Mandag.
-God tur. -Mademoiselle. Underkjolen kan ses.
-Det har man sagt. -Sur tante.
-Det er min søster. -Hun har ændret sig.
-Kom, så går vi. -Jeg vil med dem.
-Jeg køber lakrids. -Jeg vil med dem.
Nu får du ingen lakrids.
Undskyld.
Det gør ikke noget.
-Er De musiker? -Ja.
-Farvel. -Mademoiselle.
-Man kan se underkjolen. -Jeg ved det. Det gør ikke noget.
Mademoiselle...
-Kan jeg se Dem igen? -Jeg ved det ikke.
Jeg tror det ikke.
Kom... Her.
Sikken fræk type.
Det er jo G-mol.
sorry, Mademoiselle men jeg er forelsket
-hvor er De dog heldig -jeg gør, hvad jeg kan
jeg er i Rochefort for at gense en ven
en vis Simon Dame der bor her i nærheden
jeg har set en pige som gør mig helt crazy
hun forsvandt men kærligheden har fundet mig
jeg måtte rejse over kontinenter
indtil et forunderligt tilfælde
forvandlede mit liv og gav det en mening
jeg måtte tilbage til Frankrig
Ciao.
-Er du parat? -Vi må jo sige farvel først.
-Hjertet banker. -Normalt.
Hør her. Jeg har fået nok. De udnytter os.
Jeg kan ikke lide Etienne. Og Bill har ikke blå øjne.
-Eventyret venter på os. Og... -Der kommer de.
-Hvad laver I? -Kan du ikke se det? Vi rejser.
Hvad? Med hvem?
-Nogle matroser. -Græd ikke. Det hjælper ikke.
-De er jo dumme. -Man elsker dem... måske.
Man giver dem et job, og så rejser de dagen før.
Med nogle matroser.
matroser er meget sjovere end alle verdens markedsgøglere
-matroser er dårlige ægtemand -men gode elskere
matroser, venner eller mænd hjemme er de jo aldrig
tilfældet, som så tit gør det godt havde taget fejl
da den spredte visne roser i vores to ensomme hjerter
hvis vores kærligheds roser ikke længere blomstrer
hvis du fortrækker luften fra havet er der intet at sige
skal jeg dræbe dig eller bare dø af kærlighed
alt hos dig forfører mig næsen, munden, panden, håret
havde bare dine øjne været blå kunne jeg dø af kærlighed til dig
havde dine øjne været blå kunne jeg dø af kærlighed til dig
hvis mine smukke øjne ikke mere får dig til at dø af kærlighed
hvis en matros gør kur til dig hvad kan jeg så sige
skal jeg lave en skandale eller dø af kærlighed
du må ikke være vred på mig for så brister jeg i gråd
og min makeup løber for jeg har allerede tårer i øjnene
Flyv, mine turtelduer flyv I bare jeres vej
for hverken øjne eller ord får jer til at dirre af kærlighed
flyv jeres vej, smukke piger god rejse, og må kærligheden blomstre
-Farvel. -Har du tænkt det igennem?
vi rejser fra pige til pige hjerternes leg
en dag her, en dag der for os er livet let
Braque, Picasso, Klee, Miro, Matisse. Det er livet.
Livet, ja. Men hvordan gør De?
De maler vel ikke i kasernen? Det går jo ikke.
Jeg har et rum i byen. Mit atelier.
Hver aften sniger jeg mig ud og går hen og maler.
Jeg vil til Paris. Om et halvt år udstiller jeg.
Hvis de lader Dem gå. Det går dårligt overalt.
Det får mig til at tænke på 39.
Jeg så, hvor latterlige I så ud i morges.
Vi skulle på manøvre. Det morer mig ikke.
Men i næste uge er jeg færdig. Friheden. Ikke, sandt?
-Alle de mænd, der rejser. -Alle?
Åh, måske ikke alle. Men jeg tænkte på noget, jeg har oplevet.
Men det angår jo ikke jer. De ender med at ødelægge stolen.
-Det er vel en kærlighedshistorie. -Hvad ellers?
Det var en hemmelig lidenskab,
Jeg har aldrig fortalt det til nogen Ingen ved det.
-End ikke mine døtre. -De taler tit om dem.
-Jeg vil gerne se dem. -Stille.
Og denne lidenskab, den endte vel ikke så godt.
min forlovedes navn var så utrolig rædsomt
navnet irriterede mig mere end jeg kunne klare
så jeg forlod ham uden at sige farvel
det er nu ti år siden jeg knuste hans hjerte
jeg havde sagt til ham i vores mest intime stund
at vi ventede en lykkelig begivenhed
som gør kvinden ædel og gør manden stolt
for Boubou var på vej stakkels lille fyr
han var en flot, ung fyr og jeg en ung frøken
ved et tilfælde havde jeg fået tvillinger
som han ikke havde set de boede på kostskole
og kom aldrig hjem om aftenen
nogle år senere takket været en fælles ven
lod jeg ham tro at en rig mexicaner
tilbød mig kærlighed ved Stillehavet
det var en løgn bitter og patetisk
og nu er jeg ensom og ikke længere 20 år
jeg ville gense den by hvor min kærlighed spirede
jeg flyttede dertil med mine minder
og resterne af mit liv
-Ved De ikke, hvad der blev af ham? -Nej.
-Han bor vel i Paris. -De må prøve at finde ham.
Ja. Og hvad hed dette uhyre?
Simon Dame. Som gift ville jeg hedde Mme. Dame... Latterligt.
-Det var en skiderik. -Nej, far.
-En skiderik. -En skiderik med et sødt navn.
-Madame Dame... -Det er sjovt.
-Så jeg gjorde det forkerte? -Nej, nej.
-Nå. Skal vi gå? -Det er vel figurativt?
Ja. Det er mit eneste figurative maleri.
Går De med? Jeg skal vise ham portrættet.
Det er hos Guillaume, kunsthandleren.
-Jeg kan ikke. -De er ligeglad.
-Nej, da. -Okay. Farvel.
-Farvel. -Farvel.
-Hej, mor. -Hej.
-Hej, morfar. Hej, Josette. -Hej.
Hvad er der? Har du grædt? Jo. Det ses jo.
-Hej. -Hej.
-Jeg kan lide din hat. -Også jeg.
-Har du intet andet at sige? -Jeg har mødt manden i mit liv.
-Og vi arbejder. -Jeg har ikke set Delphine længe.
Vi arbejder, sagde jeg jo. I næste uge skal vi til Paris.
Jeg vil til koncertsalen, Delphine til operaen.
-Vi vil ikke rådne op her. -I er store nok til selv at bestemme.
Dutrouz har ret. Der er krig overalt.
-Denne mani med altid at slås. -Jeg glemte min hue.
-Farvel, Maxence. -Hej.
-Hvem var det? -Maxence.
En maler, der gør militærtjeneste. Boubou.
Ned. Du må ikke gå på bordene, når der er gæster.
Sikket barn.
-Skal du gå? -Ja, jeg vil hjem.
Kom i morgen. Dutrouz kommer.
-Hvem er det? -Kender du ham ikke?
Morfars ven. De havde ikke set hinanden siden 1924.
-Så ses vi i morgen. -Ja. Vi ses.
-Dem igen. -Farvel.
-Mine herrer... -Sød søster.
Min datter, ikke min søster.
Jeg fik tvillinger med min første mand.
-Og så fik jeg Boubou. -Med en anden mand.
-Så, så. Jeg er ikke i godt humør. -Heller ikke vi. Vi er i knibe.
-Jaså? -Pigerne har droppet os.
De to piger fra i morges. De laver et populært nummer.
-Den store eksotiske dans? -Netop.
-Så nu har vi problemer. -Her kan ingen danse eksotisk.
-Eller noget andet. Kan Deres døtre hjælpe os?
-Mine døtre? Næppe. -Kan De danse?
Delphine kan danse, ja. Solange skriver mest musik.
Men det vil de ikke. Det er jeg sikker på.
Ja, de vil ikke rådne op her. Næste uge tager de til Paris.
-Hvad vil I drikke? -Hvidvin? To glas hvidvin.
-Vi kan jo altid spørge dem. -Hvorfor ikke.
Netop. Hvo intet vover, intet vinder.
Du godeste.
Det er en af Boubous spilopstreger.
-Der er hun. -Er hun Deres ideal?
Jeg har kendt en kvinde, der lignede hende lidt.
Hun var danserinde. Det var for 40 år siden.
Men hun var brunette med kort hår.
-Så lignede hun hende jo ikke. -Egentlig ikke.
Hun havde noget, der minder om hende. Men jeg kender ingen her.
I Rochefort finder De hende ikke.
jeg har søgt hende overalt over hele verden
fra Bali til Lima og på Stillehavets øer
fra skyerne over øerne endda ned i dalene
jeg har søgt efter hende overalt og overalt har jeg håbet
bare det at hun lever gør hende uforlignelig
bare det at hun lever gør hende dejligere
end 1.000 nøgne piger i mine vildeste drømme
jeg har rejst jorden rundt jeg har søgt hende overalt
er hun langt herfra er hun nær ved mig
det ved jeg endnu ikke men jeg ved, at hun lever
er hun en synderinde
eller en kongedatter filmstjerne
eller bare blomstersælgerske
Jeg ved at en dag bliver hun min
En, to, tre, fire.
-Meget fint. Tak for i dag. -Farvel.
-Jeg har set manden i mit liv. -Hvor?
-På gaden. -Fortæl.
jeg hentede Boubou som opførte sig som en rod
midt på gaden han en krise fik og sin skoletaske i skidtet smed
cyklerne for omkring mens penne jeg samlede op
og pludselig jeg en stemme hører og en dejlig fyr, mine øjne ser
hans stemme er mit øre nær
og som en bisværm omkring mig surrer
vores blikke mødes og i hans øjne jeg forsvinder
forblændet og fortryllet er jeg
mørk, intelligent et usikkert smil, lidt grå hår
et hoved som en poet en hel koncert bryder løs i mit hoved
hans blik holder mit længe fast
vi er som forheksede begge to
Boubou venter bilerne glider forbi
og tiden ganske langsomt foreviger vores idyl
men jeg må gå min smukke fremmede tager afsked
med sine bløde stemme siger han at man min underkjole kan se
det var alt
er han nær, er han fjern er han i Rochefort
jeg finder ham, for jeg ved, at han lever
hjertet er meget stærkere end fornuften
ingen kan modstå dets lov
og slet ikke jeg
Han var nok udlænding.
Hvorfor? Havde han en accent? Et kamera?
-Hvorfor amerikaner? -"Udlænding", sagde jeg.
-De er ikke alle fra USA. -Men de er tit turister.
Åh... Tænk, hvis det var ham?
-Jules og Jim. -Goddag.
-Jer? Kender du dem?
-Ja, vi har allerede mødt hinanden. -Stå ikke der. Jeg fryser.
-Hvad vil I? -Deres mor...
-Ja, ja... -Lad ham tale færdig.
Mme. Yvonne sagde, at I skulle til Paris i næste uge.
-I søger et lift. -Det har vi ikke sagt.
-Vi kan tage jer med. -I lastbilen?
-Man kan sove i den. -Sikkert.
-Vi mener det. -Ja, ja.
-Godt. Var der andet? -Vi har et tilbud.
-Men ikke her i entreen. -Godt. Tag dem med.
-Nå? -Forklar. Det var jo din ide.
-Du er jo chefen. -Vi har al vores tid.
Godt. For at live vores bod lidt op i morgen til festen-
-tænkte vi... Det var Bills ide.
Vi tænkte, at I kunne give et nummer. Noget livligt.
-Et nummer? -De tror, vi stripper.
-Helt sikkert. -Vores artister er rejst uden varsel.
-Derfor behøver vi... -Afløsere.
-Netop. -Er I interesserede?
Ikke ligefrem, men vi kan tænke over det.
-Vi har meget at gøre lige nu. -Er det et "ja" eller "nej"?
-Hvad synes du? -Vi vil have noget livligt.
I gentager jer selv.
Noget i den her stil?
i Hamborgs havn på regnvåde brosten
tre matroser og kærlighed fire vildfarne sjæle
fire usikre skridt når tre kvinder og penge
møder de vildfarne sjæle på de regnvåde brosten
i Hamborgs havn tre matroser fra Java
talte om den store kærlighed som om den eksisterede
som om til den pris pigerne i Hamborg solgte
til matrosen fra Java den store kærlighed
Kunne I lide det?
-Det er dystert. -Og gammelt.
Matroser og piger. Det er nok.
Vi har forstået det. Tak. Vores sang, Solange.
vi er tvillinger to en astrologisk duo
do-re-mi-fa-do-si si-do-re-mi-mi-mi-si-la
vi er kvikke begge to fantasifulde a gogo
re-mi-fa-sol-re-do do-re-mi-fa-fa-do-si
giv os lykkerus og også lidt spiritualitet
tilføj hjertesus og en dråbe genialitet
stærk som glæden og smuk som livet
giv os sange fyldt med dårskab
vælg jeres dans klassisk eller moderne
skal vi danse i ring eller glide romantisk
-vil I have lidt Mozart -eller lidt Stravinskij
-vil I have Johan Sebastian Bach -eller Bogoslovskij
Louis Armstrong Ellington
Count Basie eller Hampton
eller vil I hellere høre
Michel Legrand
-syng om kærlighed -men syng med åndfuldhed
-om dagen skal vi synge -om natten skal vi danse
danse for glæden lovsyng livet og skønheden
-lad os blive overvældet -lad os blive inspireret
lad os nyde solens skær blandet med latteranfald
lad os male byen i lysets tone
blandet med lidt lystighed
hvorfor sige mig imod hvorfor støde min kærlighed væk
en dag bliver du jo min for dig gør jeg alt
hvorfor lyve om Stillehavet hvorfor lyve om denne mexicaner
De vil vel ikke græde hver eneste dag
hvorfor afstå fra kærlighed
en sublim harmoni som udtrykkes her
do-la-si-do-sol-si-la-la-do-do-fa-fa
sol-mi-fa-la-sol-sol hvor er de smukke hænder
som skrev disse noder
er det mon uden håb
får jeg hende aldrig mere at se
hvorfor jage kærligheden ved Stillehavet
når man kan finde den i min butik
kunstneren, som flygter fra den officielle kunst
og på samme tid og sikke et tilfælde
genfinder jeg min kærlighed den dag jeg må af sted
lidenskab kærlighed
genialitet livets lykke
lidenskab kærlighed
genialitet livets lykke
lidenskab kærlighed
og livets lykke
lidenskab kærlighed
genialitet glæden i livet
LØRDAG MORGEN.
-Hej. -Goddag.
-Er De alene? -Boubou er i skole. Morfar sover.
-Rejser De? -Jeg har orlov.
Jeg skal besøge min tante i Nantes.
"Min tante i Nantes." De er sjov.
-En øl, tak. -Javist.
Jeg er tilbage mandag morgen. Så pakker jeg og så farvel Rochefort.
-Hej. -Hej.
en kvinde er skåret i småstykker ikke langt fra slottet
i morges fandt man en kurv med Pelagie Rosiers krop
en kendt danserinde fra "Les Folies Bergeres"
hun var 60 år og før kendt som Lola-Lola
hun tryllebandt sit publikum og alle inviterede hende til fest
efterforskningen er begyndt men politiet er diskret
man spørger og søger for gerningsmanden at finde
-Kender du Lola-Lola? -Jeg har aldrig kendt danserinder.
Her kommer Josette.
-Hej. -Sikken tid.
politiet stoppede mig ved skolen hvor jeg efterlod Deres søn
de ledte efter en sadist "en metafysisk galning"
folk sagde, at han var fej mordvåbnet var en sav eller økse
uhyret havde skåret kvinden i stykker og lagt dem i orden
-i nummerorden med fødderne nederst -hvor stygt
efterforskningen skrider frem vi skal ikke være bange
jeg vil se det og så til toget
han skal se sin tante i Nantes
-vi ses på mandag -god rejse
-en styg forbrydelse -men morderen lagde alt i en kuffert
-bliv ikke her, vær nu sød -vi vil ikke...
-...være sure -tving os ikke til at slå jer
-der var blod helt hertil -en lille gammel dame med hvidt hår
-han alt tilsviner -jeg kan kun lide blondiner
mange tak, Monsieur
bliv nu ikke vred jeg kan kun lide blondiner
men selvom De er rødhåret skærer jeg Dem da ikke i stykker
-er De sadisten -nej, slet ikke, og De selv
-jeg underviser i musik -selv maler jeg abstrakt
men jeg har en konkret vision jeg leder efter mit ideal
så jeg malede hende hos mig kom selv og se engang
-så kan vi lære hinanden at kende. -Ja, ja, Maxence
-De kender mit navn -min mor nævnede det
jeg så Dem på cafeen jeg hedder Solange Garnier
-De er tvillingen -vær nu lidt spirituel
-hvor skal De hen -jeg tager toget til Nantes
jeg skal besøge min tante i Nantes men De ler ikke
-en vandet spøg -tænk, hvad De vil
det er lige meget farvel, Solange
undskyld, Monsieur men jeg leder forgæves
-efter klaverer -det køber jeg aldrig
jeg er maler og ser hellere farver end klaverer
jeg elsker musik helt sikkert men kan dog godt elske malerier
lad mig sige min mening som mig er De en heldig mand
nu må jeg forlade Dem mit tog går ti minutter i
jeg skal besøge min tante i Nantes
han besøger sin tante i Nantes det er det rene sjov
undskyld, Mademoiselle jeg er kriminel
er De kommet noget til
slet ikke, men De har vist travlt
-så glem alt om det -jeg vil ikke være til besvær
jeg leder overalt efter en vis Simon Dame
en ven der sælger klaverer
-sikket latterligt navn -han er en fin fyr
-men det får mig til at le -det er uden betydning
et navn eller et fjæs det har intet at sige
at jeg ser dum ud betyder intet
ligner jeg en høne er det bare, fordi jeg afreagerer
men i grund og bund er jeg sød
jeg var ved at glemme butikken Deres vens musikforretning
drej til venstre og to gange til højre
-farvel, Monsieur -jeg takker for Deres hjælp
-farvel, Mademoiselle -nu må jeg gå, jeg har en aftale
-hej, lille ven. Hvad er det -bare et lille hul
-hvad er det -vores kostumer
smukke prinsessekjoler
-vis mig dem nu -de passer os, tror jeg nok
-så kokette -jeg er sulten
vi skal gå, men vent lidt
-ligner vi ikke ludere -det har jeg ikke tænkt på
Goddag, Monsieur Dame.
-Hvad vil De? -Genkender du mig ikke?
Jeg må indrømme at...
Andy. Det her er utilgiveligt.
Især fordi jeg tit tænker på dig og skrev til dig i går.
-Har jeg ændret mig så meget? -Slet ikke.
Men jeg forventede mig ikke at se dig her efter alle de år.
-Ti år? -Ja. Ti år.
Der er rart her. Der er roligt.
-Bor du alene? -Ja.
-Og Yvonne? -Hun kom aldrig tilbage.
-Hvorfor er du her? -Jeg spiller i Europa.
I går var jeg i Paris. Jeg tænkte på dig.
Man sagde, at du boede her. Så jeg tog hertil.
-Det er så rart at se dig. -Ja.
Jeg beundrer dit arbejde. Jo. Sikken succes. Fantastisk.
Men det undrer mig ikke. Det var klart lige fra starten.
-Du vidste, hvad du ville. -Det er rigtigt.
som ung ville jeg erobre verden
jeg var kun forelsket i partituret
akkorderne henrykkede mig
for en fortissimo havde jeg givet mit liv
for en symfoni havde jeg solgt min bror
for en sang havde jeg forrådt min far
musikken fyldte mig og indtil i dag
hvem havde kunnet forføre mig
jeg har nu opnået alt det jeg ønskede mig
succes, talent, penge i overflod
jeg smigres jeg feteres
jeg fratages min menneskelighed jeg bliver slået ud af deres dumhed
jeg ville hellere kæmpe for de rette værdier
jeg havde ofret alt for en smule ømhed
jeg manglede kærlighed men fandt den
siden den pige krydsede min vej
er hun fjern eller er hun nær
jeg har ikke set hende igen men jeg ved, at hun lever
er hun synderinde eller en glædespige
hendes dyd betyder intet for jeg er kunstner
og i kærlighed er der ingen regler
Du er skuffet og forelsket?
Ikke skuffet, fornuftig og lykkelig.
Lykkelig og forelsket... Så bliv her.
Nej, jeg spiller i morgen, men jeg kommer i næste uge.
Jeg må finde den der pige.
-Du kender hende måske? -Der er mange piger.
Okay, okay...
-Du havde skrevet til mig. -Netop. Angående en ung veninde.
En af dine beundrerinder, en komponist, vil gerne møde dig.
-Vil du det? -Elsker du hende?
-Måske. -Er hun smuk? Fint.
-Jeg er så glad for at se dig. -Hør her. Sig mig, hvad du synes.
Mærkeligt. Jeg kender det.
-Er det ikke smukt? -Meget.
Jeg har hørt det et sted. Men hvor?
-Hvor er mit koncertstykke? -Det lå i stuen.
Det lå her mellem læbestiften og brilleetuiet.
Åh, helt ærligt... M. Subtil Dutrouz.
De kender alle. Sæt Dem ned.
Nej, jeg kender ikke frøkenerne.
De er jo mine tvillinger.
-Vi har vist set hinanden. -Det ville jeg huske.
Jeg har allerede set Dem sådan. Men De har måske en dobbeltgænger.
Delphine er danserinde.
Solange spiller. Men De kommer i rette øjeblik.
Tag denne kniv, for De skal skære kagen.
-Jeg kan ikke. -Gør De Dem kostbar?
-Så gør jeg mit bedste. -Værsgo, Dutrouz.
-Jeg savner Maxence. -Han har orlov.
Han besøger sin tante i Nantes.
-Det fik mig til at le. -Hvor sjovt.
-Hvem er spøgefuglen? -En malerpoet.
Han maler portrætter.
-Elsker han mig? -Det ved kun Herren.
Skål for kærlighed og succes.
Husker du Thessaloniki? Vi mødtes i luftfartsvæsenet.
Vi mødtes i Cherbourg.
Han blev smidt ud af en bar. Hønefuld.
Uheldet kan være ude. Jeg havde hverken job eller penge.
-Jeg havde drukket. -Pil ikke næse.
-Jeg gør, som jeg vil. -Hænderne på bordet. Drik ikke mere.
-Vi har set hinanden før. -Nej. Bliv dog ikke ved.
Kan vi høre resten af historien?
Jeg var deprimeret. Jeg gik rundt i Cherbourg.
Efter et halvt år på en båd.
Jeg kendte en frisør i Cherbourg. Aime, gift med Mme. Desnoyer.
En enke fra Tours. Nej, d'Orleans.
En tidligere danserinde, mor til et barn.
Jeg har ikke kendt hende.
-Fra Nantes. -Får jeg jordbæris i morgen?
Ja, men vær stille.
Vores middag savner lidt liv.
Kan vi ikke høre, hvad I skal spille i morgen?
-Vi har jo ingen musik. -Og jeg er ikke i form.
Jeg har ikke set kostumerne.
Jeg kommer ikke til festen.
Jeg kan ikke lukke. Jeg sidder fast her.
-Dutrouz... Går De? -Ja, man skal ikke overdrive.
Vi må nok også gå.
Bare rolig, vi går diskret.
-Godaften, alle sammen. -Farvel.
-Farvel. Godnat. -Farvel.
-Boubou sover. Han var så træt. -Han drak en hel flaske, helt alene.
Ole Lukøje har taget fejl og hældt champagne på ham.
-Godnat, mor. -Godnat.
-Farvel. -Godnat.
-Farvel. -Farvel.
Hvordan skal jeg nu transportere ham her?
SØNDAG
Kør... Kør... Kør. Kør ud i luften.
Uden træthed, Uden bekymringer. Det er for alle.
-Det ene øje er større. -Nej.
Jeg har tabt en handske.
-Det er jeres tur. -Men jeg har jo tabt handsken.
Skynd jer nu.
Nu har vi glæden at præsentere:
Her kommer de: Søstrene Garnier.
da sommeren forsvandt
og tiden gik
mens bladene faldt
så kan man bare sukke
men for at genopleve en sommerdag
når vinteren først er kommet
og hjertet er frosset til is så må man elske
elsk livet og blomster elsk latter og gråd
elsk dag og nat elsk sol og regn
elsk vinter og vind elsk by og mark
elsk havet, ilden, elsk jorden og vær lykkelig
når kærligheden er slut
når hjertet er forsvundet
derhen hvor intet sker
kan man bare længes
men for at vække kærligheden til live
hvis hjertet er for tomt og tungt
hvis I er ved at dø af kedsomhed så elsk
elsk livet og blomster elsk latter og gråd
elsk dag og nat elsk sol og regn
elsk vinter og vind, elsk by og mark
elsk havet, ilden, elsk jorden og vær lykkelig
-når glæden genvindes -når hjertet er faldet til ro
i den store kærlighed
er hver dag som en sommer
og når glæden genfindes
når sommeren begynder igen
når kærligheden fortryller så må man synge
lovsyng livet og blomster lovsyng latter og gråd
lovsyng dag og nat lovsyng sol og regn
lovsyng vinter og vind lovsyng by og mark
lovsyng havet og ilden lovsyng jorden og vær lykkelig
lovsyng livet og blomster lovsyng latter og gråd
lovsyng dagen og natten lovsyng sol og regn
lovsyng vinter og vind lovsyng by og mark
lovsyng havet og ilden lovsyng livet
lovsyng blomsterne lovsyng latter
lovsyng gråd lovsyng havet
lovsyng ilden lovsyng jorden og vær lykkelig
-Jeg var nervøs. -Men det gik godt.
Jeg er gået op i ryggen.
En fyr vil tale med dig. Med Delphine.
-Hvem? -Jeg ved det ikke.
-De klappede da. -Det var ikke eksotisk, men godt.
-Hold op. -I kan bare finde jeres danserinder.
-Nå, det er dig? -Er du skuffet?
Ja...
Jeg så nummeret. Du har gjort fremskridt.
-Var der mere? -Jeg kunne gøre dig til stjerne.
Tag med mig til Paris. En smuk pige som du...
-...behøver en fyr som dig. -Jeg elsker dit kvikke hoved.
-Jeg vil aldrig se dig mere. -Det vil du fortryde.
Fortæl om min lille maler.
Han er på manøvre i Tyskland, takket være mig.
-Godaften. Mine herrer. -Godaften.
Men godaften.
-Delphine, min søster. -Godaften.
Det var vidunderligt. Jeg mener det.
-Rejser De i morgen? -Ja. Vi kan køre med dem.
Jeg så min ven i går. Han tænkte på mig og tog hertil.
Han tager tilbage til Paris. Men han blev forelsket her.
Det er en lang historie.
Jeg fortalte om Dem. Han ved, hvem De er. De kan besøge ham.
Mange tak. De er så venlig.
Det var så lidt.
-Farvel, mine herrer. -Farvel.
-Farvel.
Held og lykke.
-Bliver I der? -Generer vi?
Ja. Vi vil skifte tøj. Vend jer om.
-Vi har noget at sige. -Ja?
Kan man trække for her?
Vi venter.
-Etienne og jeg elsker jer. -Det gør vi da også. Ikke?
-Jo... -Smid mine jeans herover.
-Med stort K. -"Stort K"?
-Kærlighed. -Jeg er ikke med.
-Vi vil gerne i seng med jer. -Hvad?
-Ja, vi elsker jer jo. -Så det var bare derfor.
Vi tager toget.
I er ikke særlig forstående.
Vi ved godt, hvad I prøver på.
altid samme omkvæd altid samme bagatel
altid lokker fyrene mig hen på deres hotel
aldrig "jeg elsker Dem" aldrig "jeg venter på dig"
aldrig smukke digte som man gjorde før
-hvorfor -altid det samme, samme eventyr
altid siger de, at intet varer hvorfor, hvorfor
aldrig følelser aldrig romantik
aldrig store ord eller storslået lyrik
-hvorfor... -stressede mænd, korte øjeblikke
som altid forlader en, når dagen gryr hvorfor?
altid en død kærlighed som ild uden gløder
altid mellem to døre hjertet mellem to stole
hvorfor gøre kur til os hvorfor ville ligge med os
hvorfor er bryllup altid så utænkeligt
-hvorfor være så sure -hvorfor skælde os ud
hvorfor ikke afslutte med et kys?
i orden
-Men tager I med i morgen? -Hvis I er søde.
-Vi vil prøve. -Så tager vi med.
-Vi ses i morgen kl. 12. -Vi ses i morgen.
-altid samme omkvæd -altid bliver vi droppet
-altid får vi nej -aldrig får vi ja
-og altid samme løfter -og altid i morgen
-vi er virkelig uheldige -vi ser dumme ud
hvorfor...
MANDAG MORGEN.
-Posten. -Hej.
Skynd jer. I kommer for sent.
Skynd dig, Boubou.
-Hurtigt. -Farvel, mor.
Farvel.
-Goddag. -Goddag.
-En cafe. -To.
Rejser I nu? Tager I mine døtre med?
-Vi mødes kl. 12.00. -Vær forsigtige.
-Gik festen godt? -Ja.
-Og mine døtre? -En triumf.
De omtales på forsiden. Med foto.
"Søstrene Garnier fortjener operaen."
Hvad skal det betyde?
-Jeg er ikke med. -Heller ikke jeg.
Se... Dutrouz.
"Sadisten havde gemt mordvåbnet derhjemme."
Dutrouz? Uden "z". Sikket hoved, han vil lave, når han ser det.
-Hvis han beholder hovedet. -Dutrouz. Tænk bare.
Nu går vi. Vi må til hotellet, tilbage hertil og laste vognen.
Dutrouz. Og han ville ikke skære kagen.
-Sikken skurk. Mme. Yvonne. -Mme. Yvonne.
Farvel. God rejse.
Kig ind, hvis I kommer tilbage.
Ja, det står dårligt til.
Dutrouz. Sikken skiderik.
11.30? Du godeste. Solange.
-Jeg skal have time. -Nej, der er lukket.
-Hvem var det? -Den lille Dumont.
-Så tidligt? -Klokken er 11.30.
Jeg glemte at aflyse. Vi når det aldrig til kl. 12.
Og jeg skal hente Boubou. Hvordan skal jeg nå det?
Jeg siger farvel til mor, mens du henter Boubou.
-Hvad leder du efter? -Mit koncertstykke...
-Det er en katastrofe. -Du kan det jo.
Ja, men det irriterer mig.
-Tænk, hvis de virkelig elsker os? -Hvem?
-Vores lastbilchauffører. -Jeg ved det ikke.
-De er så søde. -Ja.
-Og din udlænding? -Væk. Jeg drømte måske bare.
-Og din maler? -Han er i Tyskland.
-Venter du besøg? -Nej, men nu er vi forsinkede.
Solange. De må komme med nu.
-Jeg? Hvor? -Til butikken.
Andy er kommet tilbage og venter på Dem. Nu, straks.
Men vi er sent på den. Og jeg skal hente vores bror.
-Goddag. -Goddag. De kan jo hente Boubou.
-Det ville hjælpe os. -Selvfølgelig.
Spørg efter Boubou. Rødhåret.
Jeg kan umuligt gå derhen. Jeg er for nervøs.
-Jeg ser ham i Paris. -Gå nu.
-Ja, gå nu. -Jeg ryster. Sikke noget.
-Godt. Farvel, Mademoiselle. -Farvel, Monsieur.
Farvel.
-Hej. -Hej.
-Hilser De ikke mere? -M. Maxence.
De ser anderledes ud i civilt tøj.
Jeg er fri. Nu skal jeg leve.
Tænk, at De fik lov til at gå.
-Ja...? -Det går dårligt overalt.
En ting er, at Dutrouz er pessimist, men De?
Dutrouz? Ja, tænk bare. Læs.
Han var sadisten. Jalousidrama.
Han var ulykkeligt forelsket i 40 år, men det er ikke en grund, vel?
Hun tog for meget plads i hans liv.
Dutrouz... Godt, jeg må af sted.
-Til Paris? -Ja.
De møder måske mine døtre der.
Jeg så en af dem forleden. Solange.
-Og Deres ideal? -Det må blive næste gang.
Maleriet er her. De kan se det, når De vil.
Farvel. Lad mig kysse Dem farvel.
Farvel, M. Maxence.
-Hej, mor. -I rejser altså?
-Det er på tide. -Siger Solange ikke farvel?
Jeg kommer for os begge.
-Og I henter vel ikke Boubou. -Jo, da.
Solanges ven, M. Dame, henter ham. Heldigt, at han kom.
-Hvad sagde du? M. Dame? -Simon Dame.
-Et dumt navn, men han er sød. -Jeg må gå.
-Morfar sover. Vent her. -Jeg kan ikke.
Jeg skal rejse. De venter på mig.
-Jeg er straks tilbage. -Yvonne.
Min avis. Hører du?
Jeg glemte min taske. Farvel.
Er der nogen?
-Udlændingen... -"Udlændingen"?
-Er De Andy? -Ja.
-Hvor fandt De partituret? -På gaden.
-Jeg ledte overalt. -Også jeg... efter Dem.
-Boubou. -Yvonne.
-Simon. -Yvonne. Var der smukt i Mexico?
Ja, Simon. Meget smukt.
-Hvor skal du hen? -Paris.
Tag med. Jeg er i Paris om fire timer.
-Jeg har ikke travlt. -Glem maleren.
Jeg kan tage til Tyskland.
-Held og lykke. -Og hans adresse?
Han er i Paris, "en lille by for de elskende".
Så du ender med at rende ind i ham på de store boulevarder.
-Kom nu. -Er Solange her ikke?
-Det må hun selv om. -Vi sagde jo kl. 12.
-Den er næsten 12.30. Stig op. -Vent lidt. Der er hun jo.
-Nej, det er Josette. -Vent på mig.
Må jeg komme med? Jeg vil se hovedstaden.
vi rejser fra by til by gennem floder og dale
vi kaldes markedsgøglere vejene er vores hjem